HUDBA V OČEKÁVÁNÍ
Zastav, zastav to tady.
Je to jen nápad...
Není to špatný.
Není to vůbec špatný. Ale chybí tomu... identita.
-Identita? -Když jsem ti říkal...
-Sokolík -A tohle?
-Bláznovství. -Přesně. Už si to uvědomuješ?
-Identita. -To je správně.
Chci, aby byla hudba tohoto filmu zapamatovatelná.
Chci, aby když tohle lidé uslyší za několik let, vzpomněli si na můj film.
Leitmotiv.
Ty jsi hudebník, věřím ti.
Jistě, ale...
Franco. Co se děje? Jsme...
Ne, ano, poslouchej, udělejme ten rozhovor příští čtvrtek v produkci...
Poslouchej, volala Natalie kvůli tomu plakátu.
Můžeš se o to postarat? Fajn.
Říkal jsem, že to není jednoduché najít zvuk.
Já vím, že to není lehký, ale proto jsem tě zavolal.
Pokračuj v práci s Toressem. Moc se mi líbilo, co jste spolu udělali.
A myslím, že ty jsi byl ten talentovaný. Tady je problém čas.
Ten film bude pouštěn v Berlíně.
Za 20 dní musí být dokončen.
Nevím, Ezequiele, jestli to nemůžeš udělat...
Ne, ano ano, můžu to udělat. Nedělej si starosti. Já jen, že procházím přes...
Haló? Pablíne, jak se máš?
Ne, tohle je peklo...
Měl bych být herec
Méně práce, víc děvčat...
Poslouchej, právě teď nevím, jestli příjdu.
Jakmile budu mít čas, zavolám ti a dáme si kafe
A ty mi o tom všechno řekneš. Dobře?
Otrava!
Kde jsme to byli?
-Ne, chtěl jsem ti říct... -Nemluv. Dělej svoji práci.
Máš pár dní na to, abys mi předvedl tu hudbu. A ve čtvrtek mi ukážeš, co máš.
-Ve čtvtek, tento čtvrtek? -Ano, u Sushi, v 8 hodin.
Devět?
Paula, Paula, Paula, Paula...
P, p... Pero...
Deník.
Deník...
Jako vždy.
Haló?
[Dobré ráno.]
Jak se máš, mami?
[Skvěle, a ty?]
Chystám se zrovna do práce.
[Je tam Santiago?]
Ano, je tady.
[Dobře, Pusť ho k telefonu. Chci mu něco říct.]
Podívejme se... Počkej.
Lásko? Máma s tebou chce mluvit.
On se sprchuje, mami. Už má zpoždění na důležitou schůzku.
[To je škoda! Chtěla jsme tě překvapit.]
[Ale když je tvůj přítel zaneprázdněn, nemám žádného komplice.]
Nerozumím.
[Mám dvě dobré zprávy.]
[První je, že mi dali španělské občasntví.]
To je skvělé! Mami, hrozně spěchám. Zavolám ti zpátky později, jo?
[Ne. Sejdeme se.]
Cože?
[Druhá novinka je, že jsem v Ezeize.]
[Právě jsem dorazila do tvé země.]
[Prosím, řekni mi, že se můj vnuk ještě nenarodil.]
Cítím se prázdný,
a myslím, že ten pocit bude trvat navždycky.
Můžu příjít jenom s otřelými melodiemi.
Acosta říká, že moje hudba nemá osobnost.
Netlač na sebe. Nauč se jak si užít to, co děláš.
Nevím, někdy si myslím, že jsem si vybral špatnou profesi.
Měl jsem si vybrat mít děti, psy.
Otcovství není potěšující cena, Ezequiele.
Jestli nebudu mít něco pro Acostu do tohoto čtvrtka,
dá tu práci někomu jinýmu. Kdo potom bude platit tu hypotéku?
-Ztratit tvůj dům je symbolické, chápeš? -Ne, to je skutečnost.
Tvůj dům je závislý na téhle práci a tvoje hlava zůstává prázdná?
-Ty jsi možná nevědomky... -Oh, mami, ty jsi nesnesitelná.
Teď už se nedivím, že tě táta opustil.
On mě neopustil, jen jsme dokončili cyklus.
-Jsi si jistý, že nechceš snídani? -Už jsem ti řekl, že nechci jíst.
Haló? Mariano, jak se máš?
Ano, musí být vypnutý.
Ano, je tady, ale nechce mluvit.
-Říká, že chce svojí vrtačku zpátky. -Řekni jí, že ji nemám.
Říká, že ji...
-Urgentně ji potřebuje. -Řekni jí...
Ahoj, jo. Všechno v pořádku.
Nicolás má tu vrtačku. Až ji dostanu zpátky, pošlu ti ji.
Dej mi tvoji adresu. Ano, ale ztratil jsem ji.
Čekání
Dobře.
Jak to, že je tady? Vždyť nemohla opustit Španělsko, ne?
Dostala před týdnem papíry na pobyt. Věříš tomu, jaký mám neštěstí?
-A teď je kde? -Na cestě sem.
Nevím, co jí řeknu. Ahojte! Dobré ráno.
Ten nový sekuriťák je tak hezký! Viděla jsi ho?
A co když si objednáš herce, který jí řekne, že je Santiago?
-Viděla jsi moc telenovel. -Ah, ne, už vím!
Řekni jí, že jsi našla svoji orientaci a jsi lesbička.
-Je to teď v módě. -Dostala by infarkt.
Můžu být tvoje přítelkyně, mě nezabije.
Můžeš vyndat ty prsty z pusy? Znervózňuje mě to ještě víc.
Dobře, promiň je to abstinence...
[Paulo?]
Ano?
[Můžeš přijít na minutu do mojí kanceláře?]
Dobře, už jdu.
Řeknu, že ho poslali do Brazílie, ne, raději do Austrálie, to je dál.
Tak ho máma nemůže jet hledat.
Paulo, řekla jsi jí, že je v Buenos Aires.
Dobře, tak jí řeknu, že ho urgentně zavolali, protože spadl most.
-Jak dlouho jí budeš lhát? -Celý život.
Promiň, vzbudil jsem tě?
-Ne, ne, co se děje, Eze? -Volala mi Mariana, že chce zpátky svojí vrtačku.
-Máš ji? -Jo, nahoře. Pojď.
-Dobré ráno, královno. -Dobré ráno.
-Vyspala ses dobře? -Skvěle.
-On je můj ex. -Ex-obchodní partner.
-Jak je? -Dobře.
- Vím, že pracuješ na filmu "Čekání" od Acosty. - Ano
-A jak to jde? -Nejde to zrovna lehce, ale půjde to.
Co se děje? Je to konec společné etapy?
Dokonce jsem kouřil maté, ale moje hlava je prázdná.
Ale příjdu na inspiraci.
Pojď sem, Inspirace, něco ti ukážu
Je to reklamní písnička pro supermarkety. Brzy to uslyšíš všude.
Poslouchej. Tady to je.
To je "Yo tengo fe", od Ortegy.
Ty to můžeš říct, protože oproti většině lidí, máš ostrý sluch.
Nech toho!
Víš, kolik mi za tohle zaplatili?
Kolik?
-Hodně. -Čtyřmístný číslo?
-Šestimístný číslo. -Mizero!
To proto jsem ti říkal, ať mě posloucháš, Eze.
Vyber si písničku, která má grády, které chceš
a změň jí tempo. Udělej ji pomalejší nebo rychlejší.
Opusť harmonii, zmeň melodii.
-To je všechno. -Tohle je krádež.
Eze, autorské práco je zaniklý pojem.
Je to jako, kdybys zaplatil Newtonovi pokaždé, když spadne jablko.
Generální manažer chce někoho na moje místo,
a já jsem zmínil tebe. Potřebuju někoho ze svého týmu.
-A ty jsi nejlepší. -Ale za pár dní jdu na mateřskou.
A navíc mám teď v hlavě plno věcí.
O dítě si nedělej starosti. Zaplatíme mu hlídání.
Nebo můžeš pracovat částečně ze svého domu. To vyřešíme.
Poslouchej, spousta lidí by pro tuto práci zabíjela, Paulo.
-Nevím, jestli to všechno zvládnu. -Samozřejmě, že jo.
Jsi skvělá.
Ale nespěchejme na nás.
Přemýšlej o tom. Až budu mít nějaký novinky, dám ti vědět, jo?
Dobře.
S dovolením.
Neříkal jsem, že jsi skvělá?
-Dobrý. Ezequiel Font? -Ano.
Žádal jste o poslání zásilky?
-Vezměte si tuhle krabici... -Tenhle jsem viděl.
-Moc dobrý. -Víceméně.
Adresa je ulice Figueroa 1213
-Apolinario nebo Acuňa Figueroa? -Acuňa.
-Ne. Apolinario...
-Apolinario. -Apolinario.
Zaplatí vám to jedna žena, Mariana.
-Perfektní. Mariana. -Nebo chlápek. Co já vím.
Fajn, to je v pořádku.
-Tady, moje vizitku. -Už jednu mám.
Pro doporučení. Os-Car auta. Spolehlivě.
-Nashle. -Vyprovodím vás.
"POTVRDIT SCHŮZKU S MANAŽEREM. P. Goldberg 4321-8000"
[Máte k dispozici 22 pesos a 3 centy]
[k uskutečnění tohoto hovoru.]
Haló.
[Haló. Vítejte u společnosti Banco Raise. Ne banka, ale rodina.]
[Díky za zavolání k Banco Raise. Jmenuji se Karina. Jak vám mohu pomoci?]
Ano, mám schůzku s panem Goldbergem, ale...
[Přepojím vás. Vydržte prosím.]
[Díky za zavolání k Banco Raise. Jmenuji se Jeremías. Jak vám mohu pomoci?]
Ano, Jeremíasi, chci zrušit schůzku s kreditním manažerem.
[Přepojím váš hovor.]
Ne. Už jsem byl přepojen.
[Díky za zavolání k Banco Raise. Jmenuji se Viviana. Jak vám mohu pomoci?]
Viviano, podívejte, pořád mě přepojujete z linky na linku, a...
[Přepojím vás k reklamacím.]
Nikam mě nepřepojujte! Nikam mě nepřepojujte! K sakru!
- [Paula Otero, dobré ráno. Jak vám mohu pomoci?] - Dobrý den
Mohla byste mě vrátit znovu na čekání, prosím?
[Nerozumím.]
Poslouchejte mě...
Paula Otero.
[Kouzelná Paulo]
[Jsem v takové situaci... Zrovna jsem slyšel hudbu při čekání, která by mohla zachránit můj život.]
Navštivte specialisty, kteří vám mohou pomoci.
Nerozumíte. Rád bych tu hudbu slyšel znovu.
[Chcete, abych vás přepojila na čekání?]
-Přesně. Ocenil bych to. -Ok
Ne. Sakra!
Přej mi štěstí.
Jestli uvidíš něco podezřelého, ozvi se mi.
Pozor, Bengoa. Pozor, Bengoa
Podezřelá osoba na 3.
Když se dívám na 3, tak je to kde?
Když se dívám na směr 3, tak je to támhle.
Podívej se tamtím směrem.
Na bankovní dveře.
A jak budu vědět, že je podezřelý?
Podezřelá osoba je podezřelá osoba.
Muž, který se dívá na pokladny, kontroluje kamery.
Neví, kam se zařadit.
-Čekáte ve frontě? -Ne, ne.
Tenhle chlap vypadá podezřele, ne?
Kam jdete?
Já... Jdu za Paulou Otero.
Můžu se vás zeptat proč?
Měl jsem schůzku s manažerem.
S manažerem nebo se zástupcem manažera?
-Raději zástupcem manažera. -11. poschodí.
-První kancelář po vaší levici. -Moc díky.
-Paula Otero? -Tady. -Eh?
-Ne, nic. Co potřebujete? -Ezequiel Font. Dobré ráno.
-Mám schůzku s manažerem. -To není moje práce.
Běžte za Vivianou, jeho asistentkou. První dveře na pravo.
Ano, popravdě jsem přišel z jiného důvodu.
-Jakého důvodu? -Z hudebního důvodu.
Volal jsem před chvílí.
-Ah, vy jste ten muž, čekající na hudbu. -Ano.
-Bylo to užitečné? -Ne.
Jedno z těch přepojení mělo hudbu, která by mi pomohla
dokončit skladbu. Dělám hudbu pro filmy.
A myslím, že to přepojení je vaše.
Chcete slyšet moji hudbu při čekání na přepojení ke mě.
-Mají všechny přepojení jinou hudbu? -Myslím, že ano.
-A kolik je přepojení máte? -Moc.
-Moc jako kolik? -Moc moc.
Můžu si poslechnout ty další? Nebudu vás otravovat.
Pracuji s mým telefonem. Nemůže být obsazený.
-Mám problém... -Mám taky spoustu problémů.
Nejste centrum vesmíru. Viviano!
Tenhle muž má schůzku s Goldbergem.
-Jste Fons? -Font. F-O-N-T.
-Pojďte tudy, prosím. -Bylo mi potěšením.
-Je vždycky taková? -Ne. Prochází těžkou dobou.
Líbí se mi vaše bunda, moderní.
-Pěkná hračka. -Pomáhá to zvládnout stres.
-Dobře, pane Fonsi... -Font. F-O-N-T.
Font. Tohle je delikátní situace. Klesl jste s vašemi platbami.
Během posledních tří měsíců, jste žádal o nové lhůty splátek,
-které jste nemohl splnit. -Tentokrát je to jiné.
Zaplatí mi za velmi důležitou práci.
Tady figuruje spolu-dlužník, dokrorka Mariana Peterlini.
Ano, moje žena. Exmanželka.
A ani ona nemůže splatit ten dluh, že?
Správně. Rozvedli jsme se a mě zůstal ten dům.
A jistě... Berou se, když jsou mladí a mají jiné myšlenky.
Dobře, buďme praktičtí. Banka chce ty peníze,
-ne ten dům. -To je to, co říkám. Proč chtějí můj dům?
Máme tady jednu věc: mohli bychom ještě jednou refinancovat tu půjčku,
a dát vám poslední lhůtu splátek.
Ale tohle bude naposled. Jeden týden.
Jestli to nesplníte, ten dům bude náš.
-Nevíte, jak moc jsme vám vděčný. -Nemáte za co.
Pamatujte, že nejsme banka, ale rodina.
A protože jsme rodina, mohu vás požádat o laskavost?
-Ano, mluvte. -Jen to jen nesmysl.
Mohl bych si poslechnout hudbu v očekávání na vaše přepojení?
-Na co? -To je dlouhý příběh.
Nic mi nevysvětlujte.
Ne, ne. Dobře...
Mockrát děkuji.
Společnost Banco Raise, dobré ráno,
Banco Raise spol., dobré ráno.
Ano. Chcete mluvit s panem Goldbergem?
Vydržte.
To je ten podezřelý, nebo ne?
Jsem tady!
Holčičko moje, holčičko moje.
Živote můj...
Podívej to bříško...
Můžu se zeptat co děláte?
Co dělám?
Hledal jsem zástupkyni Paulu Otero a ztratil jsem se.
My vás vezmeme do její kanceláře.
Ne, to nemusíte, to nemusíte.
Tudy prosím.
Tak tady pracuješ?
Je to tak pěkný!
Velmi hlučné. Nevím, proč se v Argentině nepoužívá dvojité sklo.
-Víš, v Evropě nemáme kancelář... -Kde zůstaneš, mami?
-Nechala jsem svoje zavazadla u Emilie. -Kufry.
Kufry. Emilia.
Když slyšela, že přijedu, řekla mi "Zůstaň v mém domě, jak dlouho chceš".
-Je tak milá! -Milá.
A jak jsi mi říkala, máš malý byt a nechci být na obtíž.
Co je tohle?
Oh, gratuluju.
Dobře, kde je Santiago? Chci ho poznat.
Ano, to je to, co ti chci říct. Je tu problém...
-Jaký problém? -N... Promiň.
Ano?
Promiňte slečno Otero. Znáte toto individuum?
Dotýkal se všech telefonů v bance. Říkal, že přišel za vámi.
-Ano, je neškodný. -Ale jste si jistá, že ho znáte?
Jistě, že mě zná. Právě to řekla
To je Santiago?
Ano, je to Santiago. Můj přítel.
Můj přítel.
Santiago, moje máma.
Ale podívejme se! Konečně tě poznávám chlapče.
Konečně.
Začala jsem si myslet, že jsi duch.
Ne, nejsem duch, ještě ne.
Omluvte mě. Promiňte.
Jak se daří mým dvoum láskám?
Dobře...
Jaká radost, my tři pohromadě! My čtyři.
Co budeme dělat? Pojďme na oběd.
Zavři pusu a neříkej nesmysly.
-Řekni mi o co jde. -Moji rodiče žijí v Madridu.
-Ano, na to sem přišel. -Chodila jsem se Santiagem tři měsíce.
Otěhotněla jsem, ale on nechtěl mít tuhle starost, a já jsem se rozhodla si to dítě nechat.
Ale rodičům jsem neřekla, že jsem zůstala sama.
Neměli sem přijet! Neměli papíry.
Dojímá mě, jak jsi statečná, ale je pozdě a já mám svoje vlastní starosti.
Tak si něco vymysli a já půjdu domů.
V tom případě řeknu ochrance, že jsi zloděj, a chtěl jsi vykrást banku
a vzal sis mě a mojí mámu za rukojmí.
-Jsi blázen? Potom, co jsem ti pomohl? -Zdá se mi, že já jsem ti zachránila život.
-Mě bys měl poděkovat. -Chceš moje poděkování napsat?
Víš, že je velmi snadné na tebe podat stížnost?
Mám tvoje jméno, tvůj telefon, adresu...
Dělej co chceš, já nemám čas na obchodní obědy.
Vážně. Musím složit hudbu k filmu a moje hlava je bez nápadů.
Bez těch peněz, zůstane tvojí bance můj dům.
-Ah, proto jsi chtěl tu hudbu? -Ne, nudí mě moje vyzvánění.
Ale já ti můžu pomoct. Nemusíš chodit do banky.
-A jak? -Zavoláš mi,
a já tě přepojím na každou linku.
Ale budeš Santiago, dokud moje máma neodjede.
-Ona právě přijela. -Dobře, ale je to na 10, 15 dnů.
-Jsi blázen! -Jeden týden.
Jen tenhle oběd. A je to.
Můžeš tvořit ve vězení, jako Cervantes.
Tam ti dají pobyt a jídlo zadarmo.
Jsi zvrácená.
To ještě nic není. Umím být mnohem horší.
-Dva dny? -24 hodin.
-Ale dáš mi tu hudbu. -Ujednáno. 24 hodin
a řekneme mámě, že zítra letí Santiago do Sydney.
-Santiago? -Ty.
Mami, víš, že nenosím rukavice.
A už je čas je začít nosit.
Nic mi neříkej, Paula už mě informovala.
-Řekla jsi jí... -Že zítra odlétáš.
Ah, ano, jsou to obchodní věci, ano.
Nezdá se mi dobré, že tady nebudeš, když se narodí tvoje dítě, měl bys požádat o dovolenou.
-Ne, ne, oni mu jí nedali. -Jsem nezávislý.
Ve Španělsku by ti dali mateřskou dovolenou.
Je to zákon v celé Evropě.
Přivezla jsem ti dáreček.
-Doufám, že ti padne. -Děkuji.
Roztrhni ten obal, pro štěstí.
-Nemusela jste se obtěžovat. -Objednáme si?
Aj, Bože, zapomněla jsem na znečištění v Buenos Aires.
Sotva sem přijela, už mě bolí nos.
-Mami, co tím myslíš? -Co?
-Ty necítíš to znečištění? -Mě nos nebolí.
Možná má ten vzduch víc místa na projití.
Víš, Antonio tě chtěl moc poznat.
Nikdy jsme s tebou nemohli přes telefon mluvit, takže měl pochybnosti.
Jaké pochybnosti?
Jestli bude Santiago dobrým otcem, dobrým společníkem...
Říkala jsem mu "Paulita si vybere toho nejlepšího, jako vždy."
Ale víš jaký je tvůj otec.
Ano, znám ho.
Tátova oblíbená. Vždycky o ní mluví.
Když byla malá, pověsil její školní vysvědčení na zeď.
-Samé desítky. -Zveličuješ.
-Nebyly to jenom desítky. -V tu dobu,
už jsme věděli, že budeš úspěšná.
I tak, chudák Carolina, moje druhá dcera... Roztržitá holka.
-Jak se jí daří? -Caro není roztržítá.
Udělala všechno svojí cestou a vy jste jí nemohli ovládat.
Teď je to mnohem lepší, když se vdala za krásného muže.
Budeš se muset hodně snažit, abys porazil toho zeťe.
Už je pozdě. Musím se vrátit do banky.
-Jak se dostaneš k Emilii? -Je blízko podzemka?
-Metro? Ne to není. -Vezmu si taxi. -Dobře
Ne, ne.
Ne taxi. Auta s šoférem... Os-Car.
Spolehlivě. Moje oblíbená tchýně nepojede taxikem.
Je okouzlující.
Dobře, dneska večer v devět se uvidíme u vás na večeři. Dobře?
Ne, ne. Raději bych šla ven, protože v ledničce nic nemám. Nejsem připravená.
-Aj, dcerko, ty mě stavíš stranou. Přivezla jsem Iberskou šunku,
nějaké bylinky. Připravím znamenitou omáčku, kterou...
Mami, ráda bych šla na večeři někam ven.
Ale dcero, cestovala jsem 10 000 km, abych tě viděla, abych poznala tvůj dům,
a při nejmenším aspoň pokoj svého vnuka.
Dává smysl nebo nedává to, co říkám?
Ano.
Opravdu ano?
V devět se uvidíme. Ahoj synu.
-Nashle mami. A děkuju. -Vem si to dneska večer.
Ahoj zlatíčko.
-Proč jsi jí řekl, ať příjde? -Já?
-Potí se ti ruce. -Protože jsem nervózní.
Dobře, zavolej mi. Banka se zavírá v 6. Číslo na moji linku je...
-666. -114.
-Takhle nedostanou stížnost. -Skvělé.
Ten chlápek byl dar z nebes. A má hezkej zadek.
Nevím, nedívala jsem se.
Až provedeš kontrolu kvality, dáš mi vědět?
Žádná kontrola kvality nebude.
-Paulo, jsi tak... -Těhotná.
Ne, uzavřená! Musíš se trochu otevřít pro lásku.
Uhni.
-Paula Otero. Dobré odpoledne. -To jsem já. Tvůj manžel.
Ve tvých snech.
Přepoj mě na linky.
Pamatuj si, že máš přinýst tvoje věci. Musí to vypadat, že žijeme spolu.
Ano.
Piš si.
Změny spodního prádla, 7. Košile s dlouhým rukávem, 2.
Ponožky...
Já vím. Párkrát jsem byl kempovat.
Napiš si tyhle tři základní věci.
Slipy, holicí strojek, fotky.
Ty, na kterých jsi sám.
Dobře. Chci první přepojení.
Co jsou ty základní věci?
Holicí strojek a...
Pamatuj si "SHFA".
Slipy, holicí strojek a fotky.
A to A?
Atd. Cokoli chceš.
Klid, budu si to pamatovat. Můžu si poslechnout tu hudbu?
Dobře.
Není to tahle?
Ne. Přepoj mě k druhé.
Je to tahle?
Ne.
Dobře, tak potom...
[Máte 0 pesos a 1 cent]
[k uskutečnění tohoto hovoru.]
Ne!
Haló? Položil to.
Bylo by snadnější, kdyby přišel sem a poslechl si ty melodie, je to rychlejší.
-Je čas. -Už jdeme.
Ty melodie jsou nahrány v ústředně.
S tímhle klíčem a touhle šipkou si vybereš melodii kterou chceš.
Můžeš to udělat z každého telefonu.
Pořád si měním svoji hudbu.
Dneska jdu ven s klukem, kterého jsem potkala na chatu.
Viviano...
I tak už mi neodpověděl. Tak nevím.
Haló? Paulo?
[Ne, Mariana. Zklamala jsem tě?]
Ano, už dávno.
[Čekal jsi někoho jiného?]
Ano.
[Máš novou přítelkyni?]
Milenku, volný vztah, o 10 let mladší a směje se mým vtipům.
[Gratuluju. Ožeň se. Vypadá to, že je jedinečná.]
[Ta vrtačka se sem nikdy nedostane.]
Dneska sem ji poslal. SHFA...
[Jsi v pořádku?]
Ano.
[Nic jsem sem nedostala.]
Zeptej se přítele. Možná se mu líbila a nechal si ji.
[Můžeš zavolat do té automobilové společnosti a zeptat se?]
Teď?
[Později to neuděláš.]
Dobře. Buď trpělivá. Zavolám jim hned teď.
[Ahoj.]
[Máte 0 pesos a 1 cent...]
Holicí strojek...
Kazety? Deštník...
Spodky
Haló, jsem Ezequiel Font. Najal jsem si auto, ale...
Co myslíte tím, že neexistuje?
Dali mi špatnou adresu. Přivezte mi to zpátky.
Ne na tu adresu. Vemte to...
-2891 Las Heras, 3P. -2891 Las Heras, 3P.
Tohle musíš vyhodit.
Pamatuj si. Táta Antonio. Máma Juana. Sestra Carolina.
-A ty? -Paula.
Ano. Samozřejmě.
Co ještě?
-Jak jsme se poznali? -V klubu.
Byl přeplněný, ty sis vzal omylem moji skleničku a zaplatil mi drink.
To je starý trik.
Na mě to funguje. Neznala jsem to.
-Měli jsme tu noc sex? -Moje máma se tě na to ptát nebude.
-Ale měli jsme sex nebo ne? -Je řada na tobě. Pojď.
-Co? -Nevím, něco o tvém životě.
Něco kromě hudby, co se ti líbí?
Ženy, ale nemám s němi štěstí.
Dobře, nemám štěstí ani co se týče hudby.
-Jaké filmy jsi dělal? -Různé.
2050, Sériový vrah, Melodie pro dva.
Jedna se dokonce jmenovala "Před soumrakem" nebo "Po setmění",
-ale to je kolem 7 večer. -"Melodie pro dva" je mi povědomá.
-Romantická komedie, že? -Ano.
-To byl dobrý film. -Nelíbí se mi moc ten žánr,
ale když mě požádájí, udělám to.
Haló? Mami, jdu dolů.
Dobře, pojď.
Co ještě. Já vím... Moji rodiče se přestěhovali do Španělska před 4 lety,
protože můj švagr dal mému otci práci.
-Co dělá? -Je zemědělec.
-Od doby, co přijel do Španělska... -Tvůj švagr?
Můj otec. Můj švagr je Španěl.
-A co dělá? -Kdo?
-Nezapamatuju si to všechno. -Dobře, tak pak...
mluv málo. Já budu odpovídat na otázky.
Nech pusu zavřenou. Odpusť si to dotýkání. Je to moje máma.
Ale udělej to reálnější.
-Ahoj, děti. -Vítejte, tchýně.
Jaký pěkný...
Dvě. Dobře. Jaký pěkný byt.
-Kde můžu tohle nechat? -Támhle, v kuchyni, mami
Aj, pěkný, dceruško. Dobře...
Konečně, se srovnáním s tou malinkatou mísností, kterou sis pronajímala...
Jde vidět, že se ti daří dobře.
Řekni jí to o Santiagovi
V lepší čtvrti by to bylo perfektní.
Ale...
Ukažte mi všechno.
Aj, to je úžasný!
-Ale tyhle mráčky... -Ty jsou pro to dítě.
No, já jen...
Naše ložnice.
Pěkná! Pěkná! Gratuluji.
-Vám oběma. -Děkuji.
Přivezla jsem fotky. Můžeme se na ně podívat?
Tohle je El Prado. A tady...
Tenhle s tím psem je můj zeť.
Tuhle košili jsem mu dala já. Je to Kanár.
-Tady ho ten pes umazal. -Z Kanárských ostrovů.
-Jo jo, vím. -Je úspěšný podnikatel.
Velmi úspěšný. Hodně nám pomáhal.
Proč "pomáhal" a né "pomohl", mami?
Protože to mám tak zažité.
-Nech to tak. Ano, je sympatický. -To stačí.
Pojďme jíst. Nestrávíme večer mluvením o Carolíně, že?
To není pravda.
Myslela sem, že chceš něco vědět o tvé sestře.
Vím o ní všechno. Mluvíme spolu přes telefon,
posíláme si e-maily. Přijela jsi, abys mě viděla nebo abys mluvila o ní?
Máš pravdu. Ukažte mi fotky vás.
"F" fotky. Nechal jsem je doma.
Chtěl jsem říct ve studiu. Je to jako můj druhý domov.
-A jak jde práce? -Teď více-méně.
Pracuji na hudbě k jednomu filmu, ale nemůžu najít melodii.
-Nebyl to inženýr? -Zvukový inženýr.
On dělá s ekvalizérem, mixuje, nahrává, ne?
Zvukový inženýre. Můžeme prostřít stůl, lásko?
Bylo to vynikající.
Potom, co sem toho tolik snědl se zítra nevejdu do sedadla v letadle.
-V kolik hodin odlétáš? -Ve 3 hodiny.
-Tak potom ho uvidíš. -Koho?
-Tvoje dítě. -Už je to tady?
-Ultrazvuk. -Oh, ano.
-Nepamatuješ si, že jsem ti to říkala? -Nebudu moct jít.
Mám důležitou schůzku.
Zruš ji. Je důležité, abys tam byl.
Mami, neříkej mu, co má dělat.
-To je pro tebe, Paulito. -Tak mě nechej se o to postarat.
Dobře.
Řekněte mi, kdy se budete brát?
Ona nechce.
-Ne s tímhle břichem. -Je tak koketní.
-Dobře, máš evropský pas? -Ne, myslím, že ne.
-Ne. -Nemám.
Mohl by sis ho nechat udělat ve Španělsku. Tam se natáčí spousta filmů.
-Dobrých filmů. -To je dobrý nápad.
Mami, znám tě. Líbí se nám tady.
Santiago má práci, má tady dobré jméno.
Dělal hudbu pro "Melodie pro dva", pamatuješ?
-Viděly jsme to spolu. -Ne.
Jak se ti dva potkali na pláži.
Ten, jak tam byla ta scéna s vlakem.
Ten s tím vlakem? Bože! Ten vlak?
Vysoké napětí! Ty jsi dělal ten film? Wow!
To byla moje oblíbená scéna, nejlepší v tom filmu.
Ale jistě. Když pracujete s vášní, všechno vyjde dobře.
Určitě.
Nikdy jsi mi to neřekla.
Protože jsi vždycky dělala, co jsi chtěla nebo ne?
-Nevím. -Proboha, neříkej "Nevím".
Dosáhla jsi všech svých cílů.
-Jsi skvělá, zlatíčko. -Přestaň s tím.
-To je kompliment. -Ale zní to jako kárání.
Dobře, všechno co řeknu tě rozčílí.
Jsem rozčilená, protože chceš řídit můj život.
Od chvíle, co jsi přijela... "Přestěhuj se do jiné čtvrti",
"dej ty mraky pryč, nenosit ofinu..."
-Co ještě? -O ofině jsem nikdy nic neřekla.
Ještě víno?
Nerozumím ti.
Neviděly jsme se roky a ty se mnou jednáš takhle?
Neviděly jsme se, protože jsi odjela.
Tvůj otec a já jsme se tě ptali, ať jedeš s námi.
-Žádali jsme tě. -O co?
Abychom se o tebe starali, Paulo.
-My jsme tvoje rodina. -Nepotřebuji, abyste se o mě starali, mami.
To je těhotenstvsí, hormonová revoluce.
Vždycky byla taková.
Nemůžu se k ní přiblížit. Je tak...
-Protivná? -Samostatná.
Kdyby aspoň věděla, jak moc jí miluji,
jak moc ji obdivuji, jen chci, aby byla šťastná.
A proč jí to neřeknete?
Jsi dobrý chlapec.
Když jsem tě potkala, myslela sem si,
"S jakým drzounem se to moje dcera zapletla."
-Čekáte někoho? -Ne, ani nevím.
Haló?
Ne, ne tady není.
Ne ne, to je v pořádku.
-Kdo to byl? -Zásilka pro nějakého Fonse.
-Jaké mu dáte jméno? -Komu?
-Miminku. -Ještě nevíme.
-Jaké jméno se ti líbí? -Mě?
-Jimena. -Ale je to kluk.
Jimena, moje neteř, navrhoval bych Facunda.
Facundo... to se mi nelíbí.
Ani mě. A co Ezequiel?
-To je strašný! Hrozný! -Mě se líbí.
Santiago!?
Volá tě. Běž, dokončím to tady.
Jistě.
Jde nám to dobře, že?
Zapomněl jsi ty fotky.
Neřekla jsi mi, že jsem inženýr.
-Co teď dělá? -Myje nádobí.
-Cítíš se dobře? -Ne!
Někdo mi drtí močový měchíř a kope do žeber.
Aj, nevím co mám dělat.
Možná ho tohle uklidní.
-Co je to? -Bach.
To je dobrý.
Uklidnil se.
Co znamená "drzoun"?
Všechno v pořádku?
-Ano. -Ano.
Já jdu. Jestli mě tady nechcete přes noc.
-Ne. -Ne.
-To není nutný. -Naše poslední noc sexu.
-Vezmu si tyhle klíče. -Vrátný ti může otevřít.
I tak si to vezmu. Ahojte.
Nashle.
Já jdu. Už jsem ztratil spoustu času.
Přijď zítra brzy ráno. Ukážu ti ty písničky.
Jistě.
-Ezequiele? -Ano?
-Děkuju. -Není za co.
Až všechny prověříš.
Například, ten chlápek z Účta je gay.
-Bez legrace?! -Jak slyšíš.
Divný chlap.
Ano?
Ahoj. Květina pro květinu.
Jak vtipný!
-Snažím se vypadat jako Santiago. -Děláš to správně.
Dávej pozor.
-Nejdřív stiskneš žlutý klíč. -Dobře.
Touhle šipkou můžeš slyšet různé melodie.
Jestli zavěsíš, musíš si poslechnout všechno znovu.
-Co když příjde tvůj šéf? -Nedělej si starosti. Zabavím ho.
-Vstupte. -Promiňte, jste zaneprázdněn?
Ne, hledal jsem novinky. Dow Jones klesl.
Chci vám něco ukázat.
Wow!
Ahoj.
Neboj! Já všechno vím.
-Tak? Našel jsi svoji hudbu? -Ne, ještě ne.
-Paula mi řekla, že jsi hudebník. -Ano.
Mohl by jsi pro mě někdy něco zahrát?
Proč ne?
-Tvoje ruka, Vivi. -Pomáhám.
Jo, správně.
-Ráda jsem tě poznala. -Taky jsem tě rád poznal.
Nemluv s ní takhle. Bude si dělat naděje.
Proč? Žářlíš?
Ne vůbec.
Pospěš. Nevím jak dlouho ho budu moci zabavit.
Nejde to... Není možný, že je to pokažený?
Je to jen otázka trpělivosti.
Řekni mi Paulo, mluvila jsi před chvilkou přes telefon?
-Ne. -Ne?
Pan Fons?
Font. F-O-N-T.
Přišel jste za mnou?
Ne, pan žádal o plán splátek. Zaplatí svou půjčku.
-Informovala jsi ho? -Ano, samozřejmě.
To rád slyším. Dobrá zpráva.
-Tak to se brzy uvidíme. -Děkuji.
Brzy se uvidíme.
Nashle.
Můj instinkt zklamal. Myslel jsem, že je to ztracený případ.
Věděla jsem, že bys mě nezklamal.
-Musím tam být. -Samozřejmě.
Auto čeká. Pojďme najít Paulu.
-Dej mi ty kytky. -Ne, to je dobrý. Děkuju.
Dej mi je. Zničíš je.
Ah, chlapče, mám tvůj balíček v kanceláři
Dal jsi mi špatnou adresu.
-Jakou krabici? -Tu kterou jsem přinesl k tobě,
na ulici Monroe 3000.
-Nebydlím na Monroe. -Mám skvělou pamět.
Pletete se, mám velmi běžný obličej.
Musím jít na záchod.
Nedal jste mi krabici pro nějakou Marianu?
Neznám žádnou Marianu.
A nebydlím na ulici Monroe.
Jak bylo vaše příjmení...?
F... Fonseca ne.
Fuentes ne.
-Mám to na jazyku. -Jsme tady.
Pospěš.
-Jdu na záchod. -Dobře.
Font! Ezequiel Font! 3024 Monroe. Vidíte? Skvělá paměť.
Ano, už si vzpomínám na tu krabici. Ale zapomínám na věci.
Mám teď spoustu balíčků.
Nepamatuješ si kde bydlíš a ani svoje jméno?
Ano dobře, ale tohle město je nebezpečné, měl byste si nechat adresu pro sebe.
-Máš pravdu. -Zavolám vám ohledně té krabice.
-Budu čekat. -Nashle
-Kdo vás očekává? -Doktor Jorge Cohen.
Na ultrazvuk?
Ano, ale bude tam i moje porodní asistentka.
-A vaše asistentka je... -Mariana Peterlini.
-Mariana...? -Proč?
Hezké jméno pro dívku.
Běžte do čekárny. Zavolám vás.
Děkuji.
To je pěkný.
Až se rozhodneš pro jméno, koupím mu tohle.
Tyhle věci jsou drahé a nic nevydrží.
Jdu na záchod.
Funguje to dobře mezi tebou a Santiagem?
-Ano. Proč? -Chová se divně.
Nemyslíš?
Všechno v mém životě se ti zdá divné.
-Nezačněme s tím zase, jo? -Dobře. Nic jsem neřekla.
-Haló? -To sem já.
[Co se děje?]
Všechno. Tvoje porodnice...
[Ano?]
Je moje žena.
-Cože? -Kdo je to?
Moje ex-manželka.
[Nemáte dostatek kreditu.]
-Co tady děláš? -Chci s tebou mluvit.
-Jdu na toaletu. -Tady říkáme záchod, mami.
Nemůže si tvůj přítel koupit vrtačku?
Nech toho. Čeká na mě pacientka.
Nemáme o čem mluvit.
Jestli příjdeš se hádat, zapomeň na to.
Jen jsem přišel pro adresu, nic víc.
To je on?
-To je on? -Ano.
Měl jsem tušit, že je to někdo z kliniky.
Jsem takový kretén! Vymlouváš se, že máš službu a přitom spolu spíte.
Dobře, tohle je místo kde pracuju. Nechoď sem.
-Je všechno v pořádku? -Ano.
Ezequiele, Roberto.
-Ahoj. Jak je? -Jak se daří?
-Fajn. -Promluvíme si jindy, jo?
Promiňte, nemáte 25, 50 centů? Nemám na mobilu kredit.
-Nemám 50 centů. -Já jo. Tady.
[Vzkazové centrum Mariany Peterlini. Mohu vám pomoci?]
Chtěl bych nechat vzkaz.
Paulo.
-Ahoj. Jak se vede? -Minulou noc se hrozně hýbal.
Ahoj. Jsem Juana, Paulina matka.
Těší mě. Mariana. To je dobře, že ji doprovázíte.
Můžeme počkat na zeťe? Bude tady hned.
Jistě. Ráda bych poznala budoucího otce.
-Omluvte mě na vteřinu. -Jistě.
-Nikdy s tebou nešel? -Tisíckrát. Zapomněla.
Má 80 pacientů za den.
URGENTNÍ! TVŮJ DŮM HOŘÍ
Můj dům hoří, musím jít.
Klid, doufám, že bude všechno v pořádku.
Takové neštěstí!
Tak? Jak se daří mojim dvěma dámám?
Můžeme se podívat na Aquamana?
Tady má hlavičku, jeho ruce. Mává s nimi,
jako by říkal "Ahoj mami, tati".
Všechno je v pořádku.
Je to úžasné.
-Dobře, a je to. -Nevypínejte to.
Je to nádherné.
-Doufám, že nebude mít tvůj nos. -Mami!
Dobře, tchýně, bylo mi potěšením.
-Šťastnou cestu! Chovej se slušně. -Samozřejmě.
A vy se starejte o moji princeznu. Nashle.
Lásko, budeš mi chybět.
-Opatruj se. -Rychle to uběhne.
Ty mi taky budeš chybět. Starej se o tvoji mámu.
Jdu nakupovat, dcerko.
Taxi!
Řeknu ti dvě věci.
Už mě nikdy znovu nelíbej. A potřebuješ ústní vodu.
-Lhářko. -Jdeme do banky.
Počkej.
[Ezequiele.]
Ahoj, Acosta, jak je?
[Dobře, dobře. Ruším génia?]
Ne. Jsem sám.
[Je všechno v pořádku?]
Ano. Proces tvorby.
[To rád slyším. Dělal jsem si o tebe starosti.]
[Poslouchej, mám problém.]
[Nebudu moci na tu zítřejší schůzku. Mám promítání.]
Jaká smůla! Sejdeme se příští týden, pro mě to není problém.
[Ne. Chci tě vidět dneska.]
Dneska? Kdy?
[V 8. Na tom samém místě.]
Nemám všechno nahrané.
[Oh. Přines cokoli máš.]
Dobře. Uvidíme se.
Co se stalo?
Režisér mě chce vidět teď.
-Co budeš dělat? -Vezmu si
můj MP3. V něm mám něco málo, co bych mohl udělat.
Ne! Já jsem kretén! Nechal jsem ho u tebe!
Jsem takový kretén!
Všechno ztraceno. Hypotéka. Ztratil jsem dům.
Půjdu zpátky do domu mé matky.
Tady jsou klíče. Tenhle je od bytu,
tenhle od hlavních dveří. Mám náhradní klíče v kanceláři.
-A co tvoje matka? -Nedělej si starosti, šla nakupovat.
Děkuju.
Tohle je to, co jsi mi už ukazoval.
Ano, ale zorganizovaný. Chtěl jsem, ať si to poslechneš.
Jestli se ti to nelíbí, vyhodíme to.
Ano ano.
Ne ne. Nelíbí se mi to.
To není ta melodie, kterou chci.
Nemáš něco...?
Našel jsem něco perfektního pro ten film.
-Můžu si to poslechnout? -Ano.
Teď ne. Pracuju na tom.
Kdyby sis to teď poslechl, bylo by to horší.
Dej mi aspoň něco Ezequiele. Nemám nic.
Lidé na to čekají! Aspoň mi řekni, jaký to je.
Je to...
Jako zvuky, které slyšíš
od někoho, kdo plave v amniotické tekutině.
Tekutá hudba.
Nějak tak. Ano.
Není špatný. Vůbec to není špatný.
Díky. Objednáš si?
-Co je tohle? -Losos.
Pečený losos, teriyaki omáčka, sezam...
Ten černý obal mě trochu děsí.
Objednej si něco bez Nori listu.
Pro mě pomerančový džus, prosím.
[Arigato.]
Bojuju zuby nehty v bránění dvou věcí.
Tvoji hudbu a Luchovu frontální nahotu,
ale nemůžu bojovat pořád.
-Potřebuju plán B. -Plán b?
Producenti chtějí, abych zhodnotil jiné možnosti.
Setkám se s dalšími hudebníky, abych si poslechl jejich nápady.
-Jaké hudebníky? -Žádná jména, Ezequiele.
Máš pravdu, to je v pořádku.
-Kdybych byl tebou, udělal bych to samé. -Chtěl jsem ti to říct sám.
To oceňuju. Potřebuju jen pár dnů.
Nebudeš toho litovat. Věr mi.
-Dva dny. -Dva dny. Díky moc.
Co děláš?
[Zkurvysyne. Zabiju tě.]
[Zabiju tě.]
Je to zrádce. Věděl, že pracuju s Acostou.
Je to chudák. On určitě Acostovi ukázal zmixovanou hudbu "La Felicidad".
A ty si nemyslíš, že by bylo dobrý, kdyby někdo jiný udělal tu hudbu? Třeba Nicolas?
Mami, posloucháš co říkám? Nicolas, můj partner, můj přítel
-mě odstrkuje. -Ex-partner.
Slyšela jsem tě. Myslíš, že jsi zoufalý, jenom kvůli tomuhle?
Nemůžu tomu uvěřit.
Mluvíš se svým synem! Ukaž nějaký soucit,
zapomeň na povahu, aspoň na minutu.
Netahej mě do tvojí flustrace.
Oh, dobře.
Ty už jdeš? Nezůstaneš na večeři? Udělala jsem pečené kuře.
Chtějí, aby byla ředitelkou banky.
Co si myslíš? Jsem šťastná.
Budu babička a matka bankovní ředitelky.
To je skvělé!
Dělá hudbu pro filmy.
To je to, co sem říkala. Musím jít, jdeme teď do kina.
Na argentinský film.
Jestli tohle řeknu tvojí dceři, zblázní se. Ne.
Sama...
Ne. Jel do Sydney na obchodní cestu.
Antonio, myslím, že to není moc závazný.
-Nevím, nemají společné fotky. -Zavěs. Příjdeme pozdě.
Musím jít. Ahoj. Pusu pro Carolinu.
Paulita posílá pusu.
-Ahoj. Pusa. -Co jsi říkala o Santiagovi?
Já? Nic.
Mami, slyšela jsem tě.
Dobře, nechci, abyste vy dva měli problémy,
ale Santiago si tohle zapomněl.
Nezapomněl. Nemůže to použít v Austrálii.
Někdo mu volal.
A?
Kontroluješ mobil mého přítele?
Nevzala jsem to, ale byla to žena.
Ah to je normální, co jsi Gestapo?
Má kamarádky. Co je na tom špatného?
Možná je to spolupracovnice.
Kdybych byla tebou, víc bych ho hlídala.
Musíš muže držet na uzdě.
-Jestli je necháš odletět, odletí. -Jak to víš?
-Když jsi měla jen jednoho přítele. -A držela jsem ho při sobě.
-Co mi chceš říct? -Starej se o něj.
Není nic horšího, než být svobodná matka.
-Co se děje? -Jdu sama.
Ale co sem řekla tentokrát?
Řekla jsi, že se ti nelíbí argentinské filmy. Podívej se na kabelovku.
-Tohle jsi zapomněl. -Není tam kredit.
Pojď dál, jsi celá smáčená.
Potřebuju fotky. Moje máma má podezření.
-Přinesu ti ručník. -Děkuju.
Udělej si pohodlí.
Tady.
Tu knihu čtou všichni muži.
"Umění fugy".
Je to poslední věc od Bacha.
Používal svoje jméno pro hudební motiv.
Jak jeho jméno?
Každé písmenko je ekvivalent k notě.
B, A, C, H.
B-A-C-H. Bach.
-A on to složil z tama? -Ne.
Ale když máš motiv, zbytek je snažší.
Tam jsou ty fotky, podívej se jestli ti některé poslouží.
Na většině z nich jsem s Marianou.
A končí to tady. Zůstalo to nedokončené.
Vezmu si tyhle. Uvidím, jak k sobě půjdou.
Důležitá věc je světelná variace.
-Tuhle tady nechám. -To nebude fungovat.
-Moje máma je krátkozraká. -Mluvil jsem o mojí hudbě.
Ty to zvládneš. Jestli ne, tak odkud tohle všechno je?
To bych rád věděl...
Jsem si jistá, že tu hudbu někde máš.
Nechám tě pracovat. Uvidíme se zítra.
A je to, pojď ven.
Viviana mi říkala, že jich je 200.
-Kolik je 200 mínus 187? -13.
Tak dneska to jistě najdu.
-Ten muž složil tolik věcí! -Měl na to víc času ve své době.
Žádní režiséři tě nehoní, žádné banky nechtějí tvůj dům.
Měl 20 dětí.
Je to pravda. Podívej.
Říkala jsem ti, že už mám jméno?
Sebastián. Mojí mámě se to líbí.
Pěkné gesto. Jistě, neměl se jmenovat Johann.
Ne.
-Co se stalo? -Co se stalo, nejde to?
Zaznamenali to na ústředně.
-Tady se nic nestalo. -Zavolali nás zbytečně.
-Jak je? Goldberg. -Ayala -Ponce
-Našli jste tu chybu? -Musíme zkontrolovat každou přípojku.
Nejlepší by bylo, kdybychom to vzali s sebou a nainstalovali tam dočasný systém.
Tohle je stará centrála. Když se pokazí, tak jsou pokažené.
Ale měnili jsme to minulý rok.
Jeden rok je dlouhá doba pro tuhle nýnější technologii.
-Nějaký problém? -Ano, s centrálou.
-Telefony jsou pořád obsazené. -Potřebujeme jen vás podpis, nic víc...
-Máš pero? -Ano.
Tady to si přečtěte...
Podpis, jméno tiskacím a číslo zabezpečení.
Od Mariany s láskou!!
Možná potřebuješ nějakou inspirační múzu, ne?
Uhni inspirační múzo.
-Nějaký nápad? -Zavolat auto, odjíždíme.
-Co se děje? -Nic novýho.
Mám vaši krabici. Tady.
Díky. Ani jsem nevěděl, kde byla.
Můžeme se soustředit na naši věc?
-Ano, máme plán? -Ano.
Dostaneme se dovnitř, najdeme to a vezmeme to s sebou.
-My to ukradnem? -Ano.
Nebo to můžeme udělat tam.
Promiňte, nechci poslouchat, ale... Mám rodinu.
-Nemám rád špinavou hru. -Tohle není jak se zdá.
Je to dlouhý příběh. Jsem hudebník a moje hlava je bez inspirace.
Poslouchejte mě. Věřte nám.
Jste divní lidé. Ale tvoříte hezký pár.
Není tady jiná cesta. Věci jdou dobře nebo na prd.
Co jim budeme účtovat za standardní opravu?
Prémium.
Dobře, proto já říkám mému nejstaršímu synovi "Musíš se učit."
-Ale on mě nebude poslouchat. -Jaký otec, takový syn.
O toho nejmladšího nemám starost, je chytrý.
-Nepotřebuje žádnou extra pomoc. -Dobře, aspoň jeden...
Jdeme.
-Skvělý, nikdy to nenajdem. -Klid, musí to tady být.
Sotva to sem donesli.
Kromě toho, jsem na to udělala malou značku.
Těhotenství dělá ženy chytřejšími.
Muži jsou kretény celý život.
Našla jsem to!
Počkej, počkej.
Zbývá mi 10.
Zbývá mi 9
Kontrakce přicházejí jedna po druhé.
8.
7
6
-Haló? -5
Potřebuju auto na ulici 322 Suipacha.
-Je to pohotovost. -4
-Už to skoro je. -Ezequiele!
Už to skoro je. 3. 3 zbývají.
-Sebastián chce ven. -2
-Je to v pořádku, jsme tady. -Jak se cítíš? Uklidni se.
-Co tady děláš? -Přinesl jsem ti tvoji vrtačku.
-Zůstaň se mnou. -Ano, zůstanu.
-Nechtěl jsi děti. -Rozmyslel jsem si to.
-Dej vědět mojí mámě. -Nemůžu s ní mluvit.
-Ty s ní nemluvíš? -Rodinné záležitosti. Ty nejsi rodina.
Chci svojí mámu! Bojím se.
-Řekni jí to. -Ano, ano.
Když nechce jít ven, když se stočí, co mám dělat?
Moderní děti se rodí rychle, vědí co mají dělat. Klid.
-Zůstaň se mnou. -Tak jo, běž se převléct.
Dýchej, dýchej.
Gratuluji, je to kluk.
-Už se narodil? -Ano, tchýně je na cestě.
-Mami. -Dceruško, moje dceruško!
-Viděla jsi jak je nádherný? -Ne ještě ne, zlatíčko.
Dostala jsem tu zprávu a utíkala sem. Vypadáš tak krásně, zlatíčko.
-Bolelo to? -Ne vůbec. Nadopovali mě.
Jaké štěstí!
Když jsem tě rodila, museli mě rozříznout, protože...
Mami, slyšela jsem ten příběh tisíckrát.
Máš pravdu.
Bože, jsem tak šťastná! Přinesla jsem dárek pro mého vnuka.
Jenom maličkost, ale krásnou.
-To je krásný! -To je úžasný.
-Moc děkuju, babičko. -To babička je tak pěkný.
Pověsím to, abys to mohla vidět...
A Santiago... Ví, že je otec?
Ano.
Volal nebo jsi mu volala?
Proč?
Dobře, tohle není vhodná doba, ale musím ti to říct.
Volala jsem na leteckou společnost. Včera nebyly žádný odlety do Sydney.
-A? -Santiago lhal.
Nejel do Sydney.
Sydney byl jeho poslední cíl cesty.
V Rio měl změnit letadlo do Sydney.
Je to těžké. Tohle je velmi těžké, drahoušku.
Je to těžké, ale musíš otevřít oči.
Santiago má milenku,
a vím, kdo to je.
-Kdo to je? -Tvoje porodnice.
-Kde jsi to vzala? -To není vtip.
-Ne. To je bláznivé. -Ne.
Mariana mu volala na telefon,
ten šofér měl krabici pro Marianu,
-Viděla jsem fotku. Nechtěla jsem... -Přestaň mami.
Přestaň prosím tě.
Dceruško...
Santiago mě opustil už dávno.
Nechápu.
Ta osoba, kterou jsem ti představila není Santiago.
Nevěděla jsem, jak ti říct, že jsem zůstala sama.
Od kdy?
Od doby...
Od začátku.
Santiago nechtěl dítě a já jsem nechtěla interupci.
-Jsi tak pitomá! Bože! -Nemluv tak, mami.
Zkurvysyn.
Co budeš dělat?
Jak co budu dělat? Vychovám ho, co chceš, abych udělala?
Ty sama?
Drahoušku, jsme tam, pojeď s námi.
Ne.
Ne, já vím, jsem sobecká.
Máš tady práci, daří se ti dobře...
O tom chci taky mluvit. Nepříjmu tu pozici.
Použiju svoji mateřskou, abych přemýšlela o tom, co opravdu chci.
-Něco, co chci dělat s nadšením. -Něco, co chceš dělat s nadšením?
Jako co?
Ještě nevím, ale určitě to není banka.
A ten muž... jak se jmenuje?
-Ezequiel. -Ezequiel.
Zdá se to vážné, že?
Já nevím. Popravdě ho sotva znám.
-Kdy jsi ho potkala? -Před dvěma dny.
-Dvěma dny? -Ale byly to intenzivní dny.
Ten let byl zrušen.
Vím všechno.
Vy dva jste takový drzouni!
Právě jsem ho viděl. Teď ho přinesou.
-A tohle? -Dárek od mámy.
Právě jsem ji potkal.
-Zničila jsem tvůj pracovní den. -Ne!
Jsem idiot, hledal jsem hudbu, která možná neexistuje.
Možná je to jen moje představa.
-Měl bys to udělat jako dřív. -Nemožné.
Jak jsi dělal hudbu ke všem těm filmům?
Bylo to jiné. Pracoval jem s Nicolasem, mým ex-partnerem. Nevím...
Možná jsem jen chlápek, který musí následovat jiné.
-Možná jsem jen dobrý spolupracovník. -Když v sebe nevěříš,
-neuděláš to. -Jak chceš, abych si věřil, když
dva dny poslouchám hudbu z telefonu.
Nevím moc o hudbě, ale líbí se mi, jak hraješ na piano.
Podle mě máš něco speciálního.
Když jsem se začal učit hudbu, používal jsem k tomu cvičení.
Jaké?
Zavři oči.
Opravdu. Zavři je. Věř mi.
Věř mi.
Co slyšíš?
Vlak?
Pociťuj ten rytmus.
Tempo toho tepu.
Teď, ta siréna.
Neztrácej ten zvuk.
Ta chodba.
To je neuvěřitelné.
Pojď sem.
Promiňte.
Tady je Sebastián.
Ahoj miláčku, ahoj miláčku.
Je krásný.
Vypadá jako já.
Nejsi sám.
-Gratuluji. Velmi dobrý film. -Děkuji.
Líbilo se mi to. Brilantní jako vždy.
Nevím, možná to obnažení zepředu bylo moc, ne?
Ano. Možná. I tak díky.
-V Berlíně to bude hit. -Doufejme.
Děkuju. Děkuju. Moc hezký, moc hezký.
Nezapomenu na to, co jsi mi řekl v šatně.
Bylo to užitečné.
To rád slyším.
-Víš co? -Co?
Chlapče, nerozuměl jsem tomu filmu, ale ta hudba byla skvělá.
Děkuju. Moc děkuju.
Promiňte.
Omlouvám se.
Ahoj, gratuluju! Moc se mi to líbilo.
Jsem Viviana. Pracuju s Paulou v bance.
Paula je Ezequielova žena.
Chtěla jsem vám říct, že jsem kdysi dávno měla kurz v divadle.
-Dostal jsi lístky, že? -Lucho!
-Lucho? -Lucho, chlape můj!
-Byl jsi skvělej. -Říkal jsem ti, ať mi věříš.
Vím, jak brečet. Umím pracovat s emotivní pamětí.
A proč pracuješ v bance?
-Ahoj, později... -To se ptám sama sebe každý den.
Chtěla jsem se zeptat, jestli byste mě nechtěl někdy na zkoušku před kamerou?
Jistě, zavolám ti.
-Ezequiel ti dá moje číslo. -Díky.
-Co myslíš mami? -Úžasný. Velmi silný.
Ta mužská role připomínala stín.
Tohle je to, co Yiu nazývala konflikt Animus Anima.
Ale ta hudba je dobrá.
-Drahý, bylo to fantastické. -Děkuji.
-Musím si pochovat vnuka. -To není tvůj vnuk, mami.
Podívej se na jeho hlavu.
-Vypadáš tak krásně! -Je nádherný.
Byl krásný
A Seba?
Neboj, je v dobrých rukou.
-Řekla ti to? -Co?
Volal můj manžel Antonio. Přijede v pondělí.
-Skvělé. Chci ho poznat. -Taky tě chce poznat.
-Dobře, popravdě chce poznat Santiaga -Santiaga?
-Ty jsi mu to neřekla? -Ještě ne.
Nedělej si starosti. Něco vymyslíme.
Titulky a překlad: Renatka, www.nataliaoreiro.cz