Miluju tě. Miluju tě.
Miluju tě
- Jsi lhářka - Kdy jsem ti lhala?
Lhala jsi mi! Přísahala jsi, že už mě nebudeš natáčet, ale dělala jsi to a nahrávala jsi mě zase na internet!
- Tak to nebylo! - Amando, ty vždycky lžeš. Přestaň lhát! Pořád lžeš!
Jsem mezinárodní hvězda. Jsem diva.
Říkala jsem ti od začátku pravdu, není to moje chyba, že jsi mě nebral vážně.
Ne, nic... Mohli bychom se najíst, mezitím, co čekáme na tvoji limuzínu, aby tě vyzvedla.
Chtěl jsem tě brát vážně, ale ty jsi mi pořád lhala, takže jistě, že už ti nemůžu kdy uvěřit ani slovo.
- Takže teď ze sebe děláš oběť - Ne nejsem oběť
O nic se nezajímáš! Nezajímáš se o limity, o to, o co jsem tě žádal! O nic se nezajímáš!
Můžeš mi Amando prosím tě vysvětlit, co to má znamenat?
- To je pravda. - Co je to?
Máš pravdu. Udělala jsem chybu.
Ale víš, proč můžu dělat chyby? Protože hraju! Hnu se dopředu! Riskuju!
Naproti tobě, který je neustále uzavřen ve svém zámku, věřící, že tě někdo pronásleduje!
Líbí se ti litovat sám sebe?
- Kdo je Julia? - Jeho žena
- Cože, on je ženatý? - Jeho žena je mrtvá. Julia, ta dívka z té kresby.
- Snažíš se se mnou manipulovat? - Mani... Kdy jsem s tebou manipulovala?!
Od úplného začátku!
- Riskovala jsem pro tebe všechno! - Chceš po mě, abych hrál. Neumím hrát! Všichni to ví!
- Můžu tě naučit jak hrát. - Cože? Ne! Ne
- Dante, slíbil jsi mi to - Amando, řekl jsem ne! Když řeknu ne, tak ne!
Žádat někoho o pomoc není manipulace. Zapomněl jsi, že jsem ohrozila svůj život kvůli tvým kresbičkám!
Nestaráš se o mě ani moje kresby. Skoro jsem zemřel na infarkt před tím tiskem a ty ses vůbec nezajímala!
- Jsi lhář! - Lhář? Cítil jsem se hrozně, skoro jsem umřel!
Jaký infarkt? Nic se ti nestalo. Jen nemůžeš ustát úspěch!
V co věříš, že když jsi šťastný, budeš méně bohémský?
Buď zticha! Co ty víš o mém životě? Co víš o utrpení? O čem to mluvíš?
Můžeš si říkat Dante, protože jsi si vybral se schovávat. Vybral jsi si nebýt tím, kým opravdu jsi!
A co ty?
Pořád nevím, co se mi stalo. Přesto jsem se nezamkla do místnosti, abych tam brečela.
- Samozřejmě ne! Jsi chladná a vypočítavá - Ne, já žiju!!
Jo správně. Opatrně, nebo zase ztratíš svoji identitu.
Ztratila jsi svoji slávu, ani nevím, jestli jsi ji kdy měla, ale možná jsi ji ztratila.
Ty jsi mi nikdy nevěřil, že?
Je velmi těžké ti věřit. Já nevím...
Vždy jsi se ukazovala v převlecích, s příběhy, s lhaním... Jak můžeš čekat, že ti uvěřím? Jak ti můžu věřit?
- Tak potom, kvůli čemu jsi se do mně zamiloval? - Nevím.
Nebylo to proto, že jsem do tvého života přinesla světlo a radost?
Je to ono, ne? Nemůžeš vystát představu, že jsi milován.
Nemůžeš vystát představu, že jsi se mnou šťastný.
Myslím, že jsem tě měl vyhodit hned tu první noc.
Promiňte!
- Můžeš mi půjčit tvůj telefon? - Co tady děláš?
Byl bys radši, kdybych se tu noc nevrátila?
Je to pryč. Co se stalo, stalo se.
- Používáš minulý čas. - Ne, říkám to z toho důvodu, že jsi přišla do domu tu noc.
Možná to bylo proto, že my oba jsme potřebovali někoho, kdo by nás miloval.
Rozdíl je v tom, že ty potřebuješ, aby tě miloval celý svět.
A tam jsou. Podívej.
Jak jsme se k tomuto bodu dostali?
Nevím...
Chtěla jsi navrátit svoji slávu a peníze, když jsem já chtěl navrátit svůj život
A udělali jsme to. Je konec.
Jasně, je konec! To nejhorší skončilo. Nemůžeme si to užít?
Podívej, Amando.... náš vztah nikdy nebude fungovat
Protože ty se nikdy nevzdáš svých blesků, fanoušků a života
A já se nevzdám toho být tím, kdo jsem.
Nemusíme se ničeho vzdávat.
Pusa! Pusa! Pusa!
Tohle se mi nemůže stát!
Kamarádko! Amando!
Amando!
Překlad: www.nataliaoreiro.cz