Ahoj Polsko, jak se máte? Jsem Natalia Oreiro a čekám vás 14. prosince
v hale Orbita. Čekám vás na svém koncertě!
Nashledanou, ahoj!
Ahoj, jsem Natalia.
NataliaOreiro.cz uvádí
Natalia Oreiro ve Wroclawi
Přílet na letiště
Ahoj, zdravím.
Příjezd do hotelu Radisson Blu
Ahoj, jak se máte?
Dobře?
Ahoj! Ahoj, jak se máš? Dobře?
Ahoj, jak se máš? Dobře?
- Co tvoje zdraví, dobrý? - Lepší, dobrý.
To je dobře, to mě těší.
Ahoj! Jak se máte?
- Vše v pořádku? - Vše v pořádku.
To je dobře.
Mockrát děkuji.
- Teď budeme mít tiskovou konferenci. Budete tam? - Ano.
Perfektní, uvidíme se tam. Teď musím za svým synem. Uvidíme se!
Jdu na druhou stranu.
Tisková konference
Dobrý večer. Zdravím!
Ahoj, zdravím.
Je to v pořádku?
Ahoooj!
Natalie, podívej se sem prosím. Děkuji.
Ještě jednou, prosím.
Ještě sem, prosím.
To je skvělé!
Přišly ti kufry?
Mně ne. Půlka mých věci nepřišla. Půlka mých kostýmu na zítra také ne.
Mám se postavit někam jinam?
Líbí se ti moje boty? Dívám se na tebe a líbí se ti moje boty!
Od Las Oreiro?
Ano, pravda. Vše od Las Oreiro. To, co mi přišlo.
Natalie, můžeš pozdravit fanoušky z Izraele?
Ano, viděla jsem tě na letišti! Shalom!
Mám tady zůstat? Ano? Mám tady zůstat nebo si jít sednout?
Můžeš přeložit, že se omlouvám za zpoždění,
nevím zda to ví, ale nepřišly mi všechny kufry, proto mi museli jít koupit make-up.
V tuto hodinu bez make-upu bych byla jako příšera!
Tragédie!
Ne, ano ano!
Vždycky vypadáš krásně.
Děkuji.
- Sednu si tady? Děkuji. - Ano.
Doufám, že mi přivezou druhou polovinu mých věcí, protože tam je polovina mého oblečení na show...
Pokud ne, tak půjdu....v džínách.
- Ale to by bylo fajn, ne? - Mohlo by.
Ne, dlouho jsem vše připravovala na to jít pak v džínách.
- Řeknu něco na úvod a pak se dáme do rozhovoru. - Jasně.
Chtěl bych vás přivítat na tiskové konferenci před koncertem...
Ahoj! Zdravím! Děkuji!
Překrásný. Super.
Uruguayská herečka a zpěvačka vystoupí zítra v hale Orbita v 19 hodin
na jediném koncertu, organizátorem je organizace umělců Daga
paní Alžběty Mayevsky a Dagny Pozolske.
Ano.
Natalia Oreiro, přítomná zde na konferenci, je zpěvačkou, herečkou a podnikatelkou.
Debutovala v 16 letech v televizi jako seriálová herečka.
Proslavila se svojí rolí Milagros v telenovele Divoký Anděl.
Nyní v její filmografii najdeme deset telenovel a stejný počet filmů.
Její poslední film byl nominovaný na filmový festival v Cannes.
Jejich tří studiových alb se prodalo více než 3 miliony kusů a byla také nominovaná na Grammy.
Právě přiletěla z Ruska, kde odehrála tři koncerty, a nyní je tu s námi.
Wow, tohle všechno.
Prosím, začneme s otázkami z tamté strany, každý má jednu otázku.
Můžete se ptát polsky nebo španělsky, a já odpovědi Natalie přeložím.
Skvělé.
Vnímáš, že jsi legendou pro lidi jejího věku?
To bylo velmi milé. Protože se často setkávám s ženami, které mi říkají, když jsem byla malá, dívala jsem se na tebe.
A já říkám...
Ale to, že jsem legenda, se mi líbí víc.
Ano, dostávám mnoho dopisů od žen a od lidí, kteří mi v nich píší, že se mnou vyrůstali.
A vyjadřují mi tak mnohé sympatie.
Protože věřím, že řekněme...
Je to podstata určitého dítěte, kterým člověk byl. A člověk by to dítě nikdy neměl opouštět.
Když člověk roste, v průběhu života, v práci, během povinností.
Většinou na toto dítě zapomene.
A tak, když mi napíšou, že vyrůstají se mnou, beru to, jako že jsem byla součástí tohoto dětství.
A myslím, že tyto věci v člověku zanechají stopu. A nikdy na ni nezapomenou.
Beru to jako něco velmi hlubokého a krásného. A jsem za to moc vděčná.
Je Polsko v tomto nějak zvláštní? Kromě zbytku světa?
Dostávám mnoho dopisů a obrázků z Polska.
Od lidí... v Polsku kreslí opravdu krásně. Jsou velmi umělečtí.
Mám fanoušky, kteří mi každý měsíc zasílají ručně namalované obrázky.
Já je sbírám.
A Polsko je jedinou zemí, kde mě lidé znají, ale kde jsem nikdy neměla koncert.
Přijela jsem sem v roce 2001, v rámci promo turné.
- To bylo v roce 2000. - V roce 2000?
V roce 2000, jak jsem měla takhle ostříhanou ofinu.
Mám z té návštěvy anekdotu.
Přijela jsem, ne? A zeptali se mě: "Chcete poznat toto město, i když jste sotva dorazila?"
A já řekla: "Ano, jasně."
A tak jsme nasedli do auta. Přijela jsem s jednou kamarádkou, moje nejlepší kamarádka, která je taky herečka.
A přijeli jsme do centra Varšavy
a spatřili jsme spoustu lidí.
A já jsem si řekla: Wow! Nějaká demonstrace!
A museli zastavili auto.
A já vystoupila, abych se podívala, co je to za demonstraci.
A najednou se celá ta demonstrace podívala na mě.
A začali ke mně všichni chodit.
Ve skutečnosti tam všichni čekali na mě. Bylo tam hrozně moc lidí.
A pamatuji si, že pak jsme šli nahoru, do prvního patra jedné starodávné budovy.
A dali mi tam fotky a řekli ať je házím dolů.
A já tomu nemohla uvěřit, ale všechno mám natočené.
A řekla jsem si: "Wow!"
A pak už nikdy nepřišla příležitost, abych sem přijela zpívat.
A vždycky mi to bylo velmi líto. Protože jsem pořád dostávala mnoho dopisů.
Avšak jsem pak nemohla sem přijet udělat koncert. Takže ten zítřejší koncert je pro mě velmi speciální.
A kromě toho je věnovaný i pro všechny další fanoušky, kteří sem přijeli z dalších zemí.
Jako je Rumunsko, Česká republika nebo Izrael.
Kteří jsou i tady.
Toto město je jako speciální centrum pro všechny. Kteří sem přijeli, abychom se viděli.
Musí mi přivést oblečení!
- Nevím, kdo to začaroval. - Tomu ale nevěříme. Ano, další otázka.
Kde se cítíš lépe? Před kamerou anebo u mikrofonu? Jako zpěvačka nebo herečka?
Když hraji. Cítím se jako herečka, která zpívá.
Ne zpěvačkou, která hraje.
Ale velmi ráda zpívám. Je to něco, co si velmi užívám.
A co mě nejvíce na zpěvu baví je, že hudba mi dává příležitost poznat tváří v tvář mé fanoušky.
Tohle v herectví nejde.
Protože hraní, je o tom, že člověk vytvoří nějaký projekt
a lidé se na to podívají u sebe doma anebo v kině.
Při zpívání naživo, jsem ve spojení s mými fanoušky a dívám se jim do tváří a zpívám přímo svým fanouškům.
A to se mi na koncertech nejvíce líbí. A to si nejvíce užívám.
- Děkuji. - Já děkuji tobě.
Jaké je tvé oblíbené místo na zemi? Kam se neustále vracíš a máš ho ráda?
Stalo se mi to až když jsem byla velká. Co velká, v dospělosti.
- V dospělosti? - V dospělosti, to místo, které mám nejradši, mám ráda až od dospělosti.
Když jsem byla nezletilá, nebylo to tak.
Je to Uruguay. Já nebydlím v Uruguayi.
A nyní cítím, že se tam potřebuji znovu vrátit. A znovu najít tu holčičku, kterou jsem byla.
Během mnoha let, během dorůstání a když mi bylo přes dvacet to byla Brazílie.
Milovala jsem Brazílii. Proto jsem se vdala v Brazílii.
Pláž, Rio, horko...
Ale teď po třicítce, se mi stalo to, že se nejpohodlněji cítím v Uruguayi.
A je to zvláštní, protože jsem odtamtud odešla v 16 letech.
A když vezmu v potaz, že jsem jako malá žila i ve Španělsku.
Ale jíž 20 let žiji v Argentině.
Ale očividně každý má uvnitř sebe nějaké zvláštní místo, a tím místem je pro mě Uruguay.
- Dobře! Velmi dobře! Mluví velmi dobře. - Dobře, dobře!
Ztvárnila jsi mnoho postav v mnoha filmech.
Která z těch rolí je tvá oblíbená? Podle tvých pocitů.
- Přeložím to do polštiny, aby rozuměli. - Dobře.
Přirozeně díky mé osobnosti se nejpohodlněji cítím v komedii.
Baví mě to, užívám si to. Baví mě se smát.
Řekněme, že jsem dost komediální.
Ale v posledních letech, jsem se věnovala více filmům.
Natočila jsem spoustu filmů a snažila jsem se prohloubit svou dramatickou stránku osobnosti.
To mě přivedlo k různým filmům, jako je Wakolda, která je teď v kinech.
Anebo Infancia Clandestina, což je můj předešlý film, který je také velmi dramatický a mám tam těžkou roli.
Další drama se jmenuje Francia, které je také odlišné.
A další filmy, jež mě upevnily v mých dramatických rolích.
Je to zvláštní, protože jsem se proslavila právě přes komedie.
Lidé mě chtěli znovu vidět v komedii.
Ale prestižní ocenění jsem obdržela za dramata.
A já nevím, proč? Když asi člověk brečí, je lepším hercem.
Ale raději si stejně vybírám komedie.
- Děkuji za odpověď. - Není zač.
Jsem reportérka z Rumunska, a přišla jsem sem s Alexandrou, která tě má ráda od 13 let
- a také se stala reportérkou, aby se tě mohla zeptat na otázku. - Perfektní, Alexandro.
Ano, byla jsi dvakrát v Rumunsku. Měla jsi tam tři koncerty.
A natočila jsi tam videoklip Como te olvido.
Jaké máš na Rumunsko vzpomínky?
Nádherné.
- Naty, byla otázka, já ji přeložím. - Dobře.
Ta nejkrásnější vzpomínka je, i když mám na tuto zemi plno hezkých vzpomínek,
ať už na koncerty, nebo na filmování videoklipu Como te olvido,
což mi otevřelo dveře do tohoto místa, které je dnes museem, a je to velmi mimořádné
že jsem tam mohla něco vytvořit.
Ale mnohem osobnější vzpomínku na Rumunsko mám,
že když jsem přijela do Transylvánie, abych natočila ten klip,
cestovala jsem skoro celou noc mezi obrovskými horami,
a dorazila jsem do rodinného domu, kde jsem byla ubytovaná
tu noc, abych tam přespala. A pak jsem velmi časně ráno vyrazila na natáčení.
- Můžu? - Ano.
A byla jsem tam s mou maminkou.
A když jsme dorazily,
paní domu mi připravila svůj vlastní pokoj, a celé odpoledne pro mě vařila.
Přemnoho jídla. Vepřové a jiné maso. Ale já jsem vegetariánka.
Všechno, všechno, všechno.
A já jsem se cítila velmi uctěná a tak milovaná, že jsem snědla to vepřové a maso, jinak maso vůbec nejím.
A ta paní nám neustále říkala: Jen jezte, jezte!
Pak přinesla další jídlo, a my s mamkou jsme se na sebe jen podívaly...
A pro mě to bylo něco. Protože 8 let jsem v té době už nejedla maso.
A ten večer jsem toho masa snědla spoustu.
Protože jsem cítila, že to je jakýsi čin z lásky od té paní.
A tak největší vzpomínku z Rumunska mám na tuto rodinu, která mě přijala do svého domu jako
kdyby se vrátila jejich dcera, která odjela studovat do jiné země.
Ale moje maminka, má jinou vzpomínku.
Přišla jeden den a řekla: "Jsem v novinách!"
- To jsem viděla. - Nevím jestli to byl ten samý.
Ale byla celá šťastná, že byla v novinách.
Ale když jí přeložili to, co bylo v novinách napsané.
Napsali: Maminka Natalie Oreiro smlouvala o náramek za pět dolarů.
Smlouvala v tom smyslu, že žádala slevu na náramek jen za pět dolarů.
A moc se za ten článek styděla.
Chodila všude a říkala: "Jsem v novinách!" A pak když jí to přeložili...
Na této cestě jsem také s mými rodiči. Je to první pracovní cesta, kde jsem i s tatínkem.
Je to poprvé, kdy jedeme všichni spolu, aby mne doprovodili.
A je to pro mě velmi speciální, protože jsem přijela s manželem, synem a rodiči.
Poprvé, a velmi si to užíváme, a zatím se nehádáme.
To je hodně!
- Děkuji. - Není zač Alexandro. Děkuji, že jsi přijela.
A nyní prosím z levé strany, kdo tam je?
Ano, prosím.
Vracím se k tomu, že je pro tebe speciální, že jsi sem přijela odehrát koncert.
A můžeš trochu prozradit, co speciálního jsi si na koncert pro fanoušky připravila?
Na tomto koncertě, protože jsem v Polsku nikdy nehrála
a lidé mě znají díky mým starým písním,
zazpívám všechny moje nejznámější písničky,
protože si myslím, že ti kdo přijdou je budou chtít slyšet.
Ale chci tomu dát i něco nového.
Takže představím čtyři nové písničky a velmi nový videoklip.
Myslím, že ty písně si nebude nikdo zpívat.
Ten klip je nejlepší! Ten klip je nejlepší?
Zahraji nové písně a fanoušci si řeknou hmmm, protože je neznají.
Ale myslela jsem, že by bylo dobré, představit něco nového.
A také máme připravené speciální vizuální efekty.
Ale možná, že bychom měli přestat o koncertu mluvit. Já říkám, že je geniální, ale záleží na tobě, co řekneš.
- Uvidíme. - Tak uvidím zítra.
Naštěstí už tu další den nebudu.
Protože se mi stane to samé jako mamce s novinami.
"Není to tak geniální". Děkuji.
Natalie, poraď mi prosím. Když jsi velmi unavená, co děláš, aby jsi relaxovala a odpočinula si?
Uspořádám tiskovou konferenci.
Nic víc?
Tímto si dobíjím baterky.
Ne, dělám si srandu.
Já mám přirozeně v sobě hodně energie.
Ale jsem velmi vděčná za to, jaký mám život.
Protože dělám to, co mám ráda.
A lidé se mnou sdílejí to, co se mi líbí, takže moje práce není práce,
je to koníček a zábava.
A i když se člověk může cítit unavený z cestování, balení si kufrů, natáčení tolik hodin...
Tak já říkám, ne! Já bych byla unavená, kdybych pracovala jako
nakladačka pytlů v přístavu, anebo kdybych řídila po celý den kamión na silnici.
Je pravdou, že lidé mě zdraví s náklonností, přijímají mne na krásných místech.
A k tomu všemu mi za to platí.
Takže se mám báječně.
Támhle!
Zazpíváš zítra "Todos me miran"?
Můžeš to zopakovat?
Můžeš zítra zazpívat "Todos me miran"?
Jasně! Zítra představím tohle video.
Ale vy ho ještě nezn.... Už je venku? Už se objevil?
- Jo! - Tak bezva.
A všichni mě pozorují, pozorují, pozorují... Zítra ho tedy zazpívám.
Další otázka.
Kdypak bude nová deska?
Hele!
Tento rok jsem natočila seriál
a vlastně jsem na deset dílů utekla z toho seriálu, abych mohla jet na turné.
Skoro mě zabili.
Protože natáčení mělo skončit v září a nakonec skončí až v prosinci.
A já měla už naplánované turné, docela dlouho dopředu.
V tomto seriálu jsem zazpívala mnoho písní.
Několik z nich představím zítra na koncertě jako písně nové.
Existuje možnost vydat desku s těmito písněmi.
Ale pak se mi stalo, že jsem měla chuť udělat ještě jiné písně.
A v tom jsem si řekla, ne!
Dokončím ten seriál, trochu si odpočinu, a promyslím si s čím novým se chci vrátit.
V lednu si vezmu volno.
Protože tento rok byl rušný.
Bylo toho hodně; film, televize, hudba, turné.
A začátkem března začnu přemýšlet nad tím, jaký nový hudební materiál nahraji.
Protože bych chtěla.
Mým problémem je, že se cítím dobře v mnoha stylech.
Mám ráda baladu, latinskoamerickou hudbu, rock.
A já nemohu vydat tohle všechno na jedné desce.
Chtěla bych vytvořit desku s posloupností.
Je to deska, která má od začátku do konce svou souvislost.
A tak mám tolik představ a cítím, že lidé by z balady
přeskočili k nějaké jiné písni, a proto chci vytvořit něco více spjatého.
A doposud přemýšlím, zda bude deska celá s baladami, nebo celá taneční...
A co si myslíte vy?
- Dát tam všechno. - Všechno? Přesně taková jsem já.
To by byla deska s více než třiceti písněmi.
- To by nebylo špatné, ne? - Nebylo by to špatné?
Já jsem spočítala všechny písně, které jsem zazpívala ve filmech, v seriálech
a ty písně, které jsem zazpívala letos a nevydala je, a mám jich tak dvacet. A víc.
Ale cítím, že potřebuji vytvořit něco nového úplně od nuly.
OK, ještě z této strany. Prosím, prosím.
- Prosím. - Prosím. Prosím.
V lednu bude mít v Polsku premiéru film Wakolda.
Proč by na něj diváci měli jít?
- Ok. Ano. - Přeložim to pro Poláky, jo?
Wakolda je složitý film.
Je to můj poslední film.
Je to drama.
Myslím, že tématikou vám zde film bude blízký, kvůli tématu, kterým se zabývá.
Role mne stála hodně úsilí, byl to první film, který jsem natočila po porodu.
Film mluví o hypotetickém pobytu Jozefa Mengele v Patagonii.
Je to hypotetické, neví se jistě, zda tam byl.
A také mluví o jeho vztahu s jednou argentinskou rodinou.
V padesátých letech přišlo do Argentiny hodně nacistů,
a bydleli v různých místech; někteří v Patagonii, jiní v Córdobě.
A v průběhu let se o nich začalo vyprávět mnoho příběhů, některé jsou pravdivé a jiné vymyšlené.
A ze všech těchto příběhů se zrodila Wakolda.
Já hraji argentinskou maminku, která má německé předky a 80 % dialogů filmu mám německy.
Musela jsem se učit německy, abych mohla roli hrát. Byla to pro mne výzva hrát po celou dobu v jiném jazyce.
Myslím si, že film stojí za to vidět, protože je poutavý, je to psychologický thriller.
A pro mě jako herečku to byla složitá role, dostala jsem za tu roli uznání, vyhrála jsem i ocenění,
ale stálo mne to úsilí.
Protože moje postava je také těhotná,
ve filmu porodí,
svěří tomu doktorovi zdraví svých dětí
a nemá ponětí, že se jedná o monstrum.
A když se to dozví, její reakce je trochu nejistá.
Předtím jsem natočila film, který se jmenuje Infancia Clandestina,
kde jsem také měla velice dramatickou postavu.
Tento film je postavený na skutečných faktech.
Infancia Clandestina, ne Wakolda.
Je o diktatuře, která byla v různých zemích Latinské Ameriky.
A byla to velice komplikovaná postava.
Velice komplikovaná.
Teď musím natočit nějakou komedii.
Jdeme na druhou stranu.
V tvé písničce se zpívá "splnit si sen ti může změnit život" a hodně fanoušků toto motto následuje.
A o čem sní Natalia Oreiro?
Už jsi si splnila všechny tvé sny nebo jsou některé nesplněné?
Ty jsi včera byla na koncertu v Petrohradu,
a když jsem zpívala tuto písničku....je to píseň, která mne dojímá.
Ne, nesplnila jsem si ještě všechny své sny, naštěstí.
Protože věřím, že mít sny je motor a podpora pro zlepšování se.
Nadzeje jsou chutě?
Potrzeby
Vždy chtít...nechci použít slovo vydobýt, já nechci něco dobýt,
ale dívat se na nové výzvy růstu, být lepší herečka,
hrát různé role, nepoznat se na stříbrném plátně, říct "to nejsem já"...
to jsou profesionální sny.
Ale když se podíváme na to jednodušší a důležité,
tak to má momentálně co dělat s tím, aby můj syn byl šťastný,
aby byl normální kluk,
aby si mohl vybrat, co chce dělat.
Před nedávnem mi utekl na koncertu v Moskvě.
Utekl na pódium.
Byl se svým tatínkem a kytarou a najednou utekl na pódium.
A bylo tam spoustu lidí, kteří křičeli, a on tam stál s kytarou,
velice klidně
a řekla jsem si: "O, o, mám problém".
Malý Justin Bieber.
Ale tmavovlasý, ne blonďák?
Tmavovlasý.
Ale, sny, všechny....
mám hodně chuti dělat různé věci, líbilo by se mi režírovat,
jednou nějaký film, chtěla bych produkovat jiné umělce,
líbí se mi pracovat s hlínou.
A pro mne můj sen je, aby mi rostly melouny.
- Las sandias? - Mám problémy s melouny. Snažím se, ale nerostou.
Co je sandía?
Watermelon.
Roste mi všechno, kromě melounů!
Pro mě je to důležité. Proč mi neroste meloun? Přísahám!
Rostou mi rajčata, brambory, dýně... ale melouny ne.
Vůbec nic.
Máme ještě dvě otázky.
Poláci si budou myslet, že jsem blázen.
- Mám otázku. - Ano. Izrael.
Ano, pamatuješ si mě, jmenuji se Oz.
Chtěli bychom, aby jsi přijela na koncert do Izraele.
Kdy mne pozvete?
Zveme tě nyní.
Izrael byla první země, kde jsem měla koncert.
Byl jsem tam.
Byl jsi tam? Aaa, umírám.
Mrzí mě to. Zítra to bude lepší.
Je něco co by jsi chtěla říct izraelským fanouškům?
Je to v pořádku? To je moje píseň v hebrejštině.
Cambio dolor, por libertad v hebrejštině. Snad se tam vrátíme.
Chtěla by jsi natočit nějakou píseň se svým manželem, který je hudebník?
Dobře...
Není to tak, že bych nechtěla. Ve skutečnosti jsme spolu už pracovali, hodně mi poslední roky pomáhá s hudbou,
produkoval různé moje písničky.
Ve filmu Infancia Clandestina hraje na kytaru a pomohl mi s písní, kterou jsem zpívala.
Pro Miss Tacuarembó, což je hudební muzikál, produkoval několik písní.
Pro telenovelu Sos mi vida dělal produkci písně a hrál na nástroje.
Pomáhá mi hodně s hudbou.
Ale nazpívat něco spolu, momentálně ne.
Máme odlišné hudební styly.
On hraje rock - rock, a já jsem pop - pop - pop.
Jeho fanoušci by mne zabili.
Mně by se líbilo s ním zpívat. Jsem duší rockerka, ale ne.
Mám na to moc vysoký hlas.
Chtěla bych řvát, ale nejde to.
Není to pro mne. Jsem spíš na balady.
Viděla jsem jednu dívku, co se chtěla zeptat.
Ne, jestli chce on, nebudeme disktriminovat mužský rod.
Velice se mi líbí píseň Light My Fire.
Děkuji, to je jedna z těch, které produkoval Ricardo, můj muž.
Má pro tebe tato písnička nějaký význam?
Ano, je to píseň, kterou jsem před mnoha lety nazpívala.
Byla to první píseň, jíž pro mě produkoval můj manžel.
A ve skutečnosti to byla výzva, protože producent série El Deseo, pro kterou jsem jí nazpívala, chtěl jinou zpěvačku pro znělku.
A my jsme vytvořili tento cover a představili jsme ho.
A on nám řekl: "Wow, jaká skvělá verze, kdo to zpívá?"
Já!
Písnička má jiný styl, dělala jsem písně z různých žánrů. Dělala jsem spoustu různých věcí.
Ale v tomto momentu, bylo to v roce 2004, myslím,
a byl to hudebně jiný styl, a v tom momentu to všechny překvapilo.
Protože, nevím, zda se tady děje to samé, ale v Argentině pokud děláš určitý druh hudby,
lidé si tě nedokážou představit dělat jiný hudební styl.
To samé se děje v herectví, pokud pracuješ pro televizi, nedokážou si tě představit ve filmu.
A já věřím, že každý jsme sám sebou se všemi možnostmi.
Postupem času jsem dělala, co jsem chtěla a už mne tolik nezajímalo to, co si o tom lidé myslí.
Proto mám také písničku Que Digan Lo Que Quieran (Ať říkají, co chtějí).
Inspirovaná tímto vším.
Tak a je to všechno, ano? Ještě jedna otázka.
- Ahoj, prvně bych chtěla říct, že tě mám moc ráda. - Děkuji!
Moje otázka je, jak vidíš pana Facundu Arana?
Skvěle!
Jak ho vidím nebo jestli se vídáme?
Vidím ho skvěle! Jsme velcí přátelé,
a mluvíme spolu týdně, máme se moc rádi.
Takže jsi s ním v kontaktu?
Ano, týdně spolu mluvíme.
A říkáme si, ach, proč spolu momentálně nepracujeme? A pomlouváme naše kolegy.
Ale nejvtipnější je, že novým kolegům říkám "Nejsi ani z půlky Facundo Arana!"
Říkám to pořád, a mí noví kolegové mě nenávidí.
Ale jsme velcí přátelé.
Proto jsem byla také jedinou herečkou na jeho svatbě,
byli tam rodinní příslušníci, blízcí přátelé a já.
A já jsem se cítila jako bych byla v telenovele a můj nápadník se ženil.
Chtěla jsem říct:
"Ne!"
Trochu jsem se zastyděla a řekla si: "Ok, ožeň se s ní."
Končíme, ne?
Kdykoliv chcete.
- Moc děkujeme. Velice děkujeme, Natalie! - A vám, děkuji!
Opravdu moc děkuji, že jste počkali až do teď.
Uvidíme se zítra.
Ano, jdeme na to!
Uvidíme se zítra!
Přijdete všichni zítra?
Ano!
Báječné!!!
Chci vás všechny slyšet zpívat.
"Todos Me Miran"
Všichni budou zpívat "Todos Me Miran"
Líbí se nám tvoje nové reklamy, kde jsi za muže.
Já jsem je neviděla! Moje sestra mi řekla, že jsou skvělé.
Ano, Adriana to psala na Facebooku.
Jsou dobré? Vy jste je viděli?
To jsou reklamy, co jsem natočila pro Uruguay, pro parfumérii San Roque.
Jsem tam převlečená za muže.
- Jedna je s mužem a druhá se ženou, že? - Ano.
A máš je tady? Máš je tady? Chtěla bych je vidět.
Je to bláznivé!
A ta s paní není tak vtipná, ne?
Ano. Je to dobré.
- Podepíšeš se mi? - Ano. Pozor, tady je to mokré.
Ta druhá se líbí víc, ne?
Není tak vtipná. Jsem lepší jako muž.
- Děkuji. - Není zač. Skvělé, že jsi mohla přijet.
Přijela jsi sama?
- S Mattem. - Jasně!
Vypadáš dobře.
Moje sako.
Uvidíme se!
Á, to jsem já! Neskutečné!
Moc hezké, to je Tu Veneno.
Neplakej.
Neplakej, nebo to bude vypadat, že tě rozplakávám! Neplakej.
Uvidíme se zítra
Uvidíme se zítra?
- Není zač. Děkuji tobě. - Děkuji.
Moc děkuji. Uvidíme se zítra Mato.
Uvidíme se zítra!
Rozhovor pro TVN
Ahoj, dobrý den. Ahoj.
Ahoj, jak se máte?
Kde to je?
Dobrý den, vítáme vás živě z Wroclawi, náš den je již dobrý, protože je s námi Natalia Oreiro. Dobrý den.
Zdravím, dobrý den.
Velice dobře, a co ještě umíte polsky?
Děkuji. Dobrý večer.
A myslím, že předtím než odjedu budu znát mnohem více slov.
Například 'hasta pronto', jak se řekne 'hasta pronto'?
Do zobaczenia. (Na viděnou.)
Jak to bylo?
Do zobaczenia.
Na viděnou, ale to povíme až na konci našeho rozhovoru.
Vy jste velice pracovitý člověk, velice slavná na různých světových kontinentech.
Ale jak začala Vaše kariéra? Je pravda, že už v dětských letech?
Začala jsem pracovat ve své rodné zemi, Uruguayi, ve dvanácti letech natáčením reklam.
V šesté třídě jsem začala brát hodiny herectví a pracovat v herecké agentuře pro děti.
Objevila jsem se v několika reklamách, ale v Uruguayi nebylo více příležitostí než jen ty reklamy, hlavně pro děti.
Proto jsem se v 16 letech přestěhovala do Buenos Aires.
Ze začátku se to zdálo jako bláznovství, bylo mi jen 16, ale moji rodiče mi dali zodpovědnost odcestovat sama do jiné země.
Argentina je kousek od Uruguaye, ale i tak....
A až do 18 jsem bydlela v bytě jedné paní, která se o mne starala, ale v 18 jsem odešla se osamostatnit.
Od 16 jsem tedy chodila na castingy, až jsem dostala roli v telenovele 'Inconquistable Corazon',
ale moje postava neměla slova, ale kdykoliv se přiblížila kamera, předstírala jsem, že mluvím.
Moji kolegové si mysleli, že jsem blázen, ale odpověděla jsem jim, že jednou mě někdo uvidí.
A byl to ředitel televize, který mě viděl a obsadil do dalších rolí.
V Polsku jste slavná především díky telenovele 'Divoký Anděl',
jak reagují Vaši mužští fanoušci, nevadí jim že jste vdaná?
Já už jsem vdaná hodně let.
Ale vím, že je hodně mužů, kterým se líbím, i tak mne vždy respektovali,
možná trochu žárlí, ale už si určitě zvykli.
I v jiných telenovelách jsem se líbala s jinými muži a je to pro ně v pořádku.
Ano, vím, že jsem tady známá díky telenovelám, které se opět vysílají.
'Divoký Anděl' mne proslavil ve spoustě zemí, byl přeložen do mnoha jazyků,
byl vysílán ve více jak 80 zemích.
Občas se ale cítím jako babička Milagros, protože už je to hodně let od natočení.
Ale moc mne těší, že mne lidé mají rádi díky této postavě, protože jsem jí dala hodně ze sebe.
Už nemám další otázky ani pochybnosti, protože Natalia Oreiro je obdivovaná fanoušky v Polsku,
kteří na ni čekají, prosí o autogram a o chvilku rozhovoru.
Dneska večer je koncert ve Wroclawi od 19 hodin.
- Moc děkujeme za setkání. - V 7 hodin, v hale Orbita.
- Snad se ještě někdy potkáme. Moc děkuji. - Moc děkuji.
Ahoj, všechno v pořádku? Jak se máte?
Jdu si znovu lehnout, protože...
- Ahoj, jak se máš? Dobře? - Dobře
Ahoj, Rafale. Dobrý?
Ahoj, jak se máš Dago, dobře?
To je v pořádku.
Ahoj, je to ok!
Ahoj, taková zima!
Ano, velká.
- Velká! Děkuju! - Mám tě moc ráda!
Přijdete dneska?
- Ahoj, mohu tě obejmout? Jsem tvá velká fanynka. - Ano. Děkuji.
- Jak se jmenuješ? - Pro Karolinu.
- Můžeme se vyfotit? - Ano.
- Opravdu? - Opravdu.
Ach bože, nemůžu tomu uvěřit!
Můžu ti dát pusu?
Děkuji!
- Pro Ilonu. - Ilona.
Můžu pusu?
Poslední.
Děkuji!
Děkujeme Naty.
Dobrý večer, Polsko!
Jak se máte? Dobře?
Dobře!
To mne těší! Jsem moc ráda, že jsem zde. Užijte si show!
Děkuji! Miluji vás! Nashle!
Zdravím, Polsko. Jsem Natalia Oreiro a chtěla bych poslat pusu všem mým polským fanouškům. Pa.
Odjezd
Ještě jeden, pojďte. Protože...
Někdo další?
- Užila sis to? To je dobře. - Ano.
Chceš, abych nahrála video pozdrav pro rumunské fanoušky?
- Jak se řekne 'hola' v rumunštině? - Buna.
Buna.
- A 'beso' je 'pupic'. - Pupic. Beso je pupic.
A je to pro stránku?
- Natalia Oreiro Romania - Romania, jasně.
- Jak že bylo 'hola'? - Buna.
A pupic je pusa.
Ahoj Rumunsko, jsem Natalia a chtěla bych poslat spoustu polibků všem mým rumunským fanouškům.
Velká pusa pro Natalia Oreiro Romania.
- Skvělé! - Skvělé? Děkuji, že jsi přijela.
- Můžeme se vyfotit? - Ano. jasně.
Uvidíme se příště!
- Natalie, musíš jít. - Ano, já vím.
Prosím pozdrav pro polské fanoušky.
Zdravím, jsem Natalia a chtěla bych poslat ohromnou pusu mým polským fanouškům. Pa!
Super, děkuji!
Prosím pozdrav pro ruské fanoušky k Vánocům.
Ahoj, jak se máte? Jsem Natalia a chtěla bych vám popřát krásné Vánoce. Nashledanou, ahoj!
- Ještě prosíme fotku pro české fanoušky. - Aaaa....jasně!
Uvidíme se příště!
Ahoj! Pa.
Vzpomínky Wroclaw 2013